CONSELLS PER A LA FAMÍLIA | PARES
Ensenya al teu fill a ser perseverant
«Mai ho aconseguiré! És impossible! Això és massa difícil!», diu el teu fill plorant. Li està costant molt fer una tasca i de seguida vol rendir-se. A tu no t’agrada veure patir el teu fill, però vols que aprengui a superar els reptes. Hauries de córrer a ajudar-lo? Hauries de deixar simplement que es rendeixi? O li pots ensenyar a ser perseverant?
Què has de saber
La perseverança és essencial. Quan els pares ensenyen al seu fill a treballar de valent per desenvolupar les seves habilitats, és més probable que li vagi bé a l’escola, que tingui millor salut emocional i física i que gaudeixi de bones amistats. D’altra banda, quan els pares protegeixen el seu fill de les dificultats i els fracassos, és més probable que es deprimeixi, que senti que no fa res bé i que tingui una vida menys satisfactòria d’adult.
La perseverança es pot enfortir. Fins i tot els nens més petits poden aprendre a ser perseverants si s’esforcen per superar els reptes i solucionar els problemes. En un estudi, alguns investigadors van descobrir que els nens de 15 mesos s’esforçaven més per fer una tasca complicada si primer havien vist un adult treballant de valent per fer una feina. En canvi, no s’hi esforçaven tant si veien que l’adult feia la tasca sense esforç.
«Recordo quan vaig ensenyar a les meves filles a lligar-se les sabates. Això no s’aprèn de la nit al dia. Cada vegada que s’havien de lligar les sabates, seien durant 10 o 15 minuts i intentaven fer-ho totes soles. Llavors les ajudava. Després d’uns mesos i algunes llàgrimes, ho van aconseguir. Podria haver-me fet la vida més fàcil si els hagués comprat sabates sense cordons. Però de vegades, com a pares, hem de perseverar per ensenyar als nostres fills a ser perseverants.» (Colleen)
La perseverança es pot debilitar. És possible que, sense voler, alguns pares facin que el seu fill es rendeixi més ràpidament. De quina manera? Per reforçar l’autoestima del seu fill, alguns pares de seguida el «rescaten» perquè no hagi de fer front a sentiments de frustració o fracàs. Però això pot tenir un efecte negatiu. L’escriptora Jessica Lahey comenta: «Cada vegada que rescatem [...] o evitem d’alguna manera que els nostres fills facin front a un repte, els estem enviant un missatge molt clar: que pensem que són incompetents, incapaços i que no mereixen la nostra confiança». a Quin n’és el resultat? Pot ser que els nens es rendeixin fàcilment quan hagin de fer front a reptes futurs perquè creguin que necessiten que un adult els «salvi».
En comptes de «rescatar» el teu fill d’una tasca difícil, pots ensenyar-li a perseverar
Què pots fer
Anima’ls a treballar de valent. Els pares poden ensenyar als seus fills a ser perseverants quan els donen tasques apropiades per a la seva edat. Per exemple, els nens petits poden separar la roba per rentar-la i recollir les joguines. Quan són més grans poden ajudar a col·locar la compra, parar i desparar la taula, llençar la brossa i netejar el que hagin embrutat. Els adolescents poden fer tasques més difícils de neteja o manteniment, així com algunes reparacions. Tot i que és possible que els nens no sempre vulguin fer aquestes tasques, quan els pares esperen que compleixin amb algunes responsabilitats de casa ja des de ben petits, els fills hi surten guanyant. En quin sentit? Perquè aprenen a treballar de valent i això els ajudarà a no rendir-se quan d’adults hagin de fer feines més difícils.
Principi bíblic: «De tota mena de treball dur se’n treu un profit» (Proverbis 14:23).
«No donis als teus fills una tasca qualsevol només per mantenir-los ocupats. Això no li agrada a ningú, ni tan sols a un nen. Dona’ls alguna tasca que de veritat sigui útil. Si el teu fill és petit, digue-li que tregui la pols de les zones on arribi. Si estàs rentant el cotxe, demana-li que t’ajudi a netejar les parts de baix on et costi més arribar. Després, felicita de seguida el teu fill per la seva bona feina.» (Chris)
Ajuda el teu fill a fer tasques difícils. De vegades, els nens es rendeixen fàcilment perquè no saben com fer una tasca. Així que, quan li demanis que faci una cosa per primera vegada, intenta seguir aquests passos. Primer, fes tu la tasca mentre el teu fill et mira. Llavors, feu-la junts. Després, observa com el teu fill fa la tasca i dona-li alguns suggeriments pràctics. Finalment, deixa que el teu fill faci la tasca tot sol.
Principi bíblic: «Jo us he donat exemple perquè feu el mateix que jo us he fet» (Joan 13:15).
«La meva experiència m’ha ensenyat que, com a pares, hem de donar un bon exemple si volem que els nostres fills aprenguin a ser perseverants. Nosaltres hem de mostrar les qualitats que volem que ells arribin a tenir.» (Doug)
Ajuda el teu fill a veure que és normal que li costi fer alguna tasca i que cometi errors. Explica-li alguna ocasió en què et va costar fer alguna cosa i com et va beneficiar el fet de no rendir-te. Ensenya al teu fill que és normal que trobi difícil fer una nova tasca i que els errors el poden ajudar a aprendre. Assegura-li que malgrat que s’equivoqui no deixaràs d’estimar-lo. Igual que un múscul millora el seu rendiment a mesura que el fas servir, la perseverança del teu fill pot millorar si permets que afronti alguns reptes. Així que, quan el teu fill es trobi davant d’una situació difícil, en lloc d’ajudar-lo immediatament, dona-li una mica de temps perquè ho segueixi intentant, encara que no se’n surti. El llibre How Children Succeed diu: «La millor manera com un jove pot formar la seva personalitat és fent una cosa on existeixi la possibilitat real i seriosa de fracassar». b
Principi bíblic: «És bo que l’home afronti dificultats durant la joventut» (Lamentacions 3:27, nota).
«Permetre que els nens facin durant un temps una activitat que els costi —encara que sàpiguen que els seus pares estan allà per ajudar-los— és molt positiu per a ells. Després d’un temps, ja no els costarà tant fer-la i hauran guanyat les habilitats i la confiança que són fruit de la perseverança.» (Jordan)
Lloa el seu esforç, no la seva intel·ligència. Per exemple, en comptes de dir: «Felicitats per l’examen! Que llest que ets», podries dir: «Felicitats per l’examen! M’alegra molt veure que has estudiat de valent». Per què és important encomiar els seus esforços en comptes de la seva intel·ligència? La professora de psicologia Carol Dweck diu que lloar la seva intel·ligència «fa que els nens dubtin d’ells mateixos tan aviat com afronten qualsevol dificultat o quan alguna cosa no va bé. Si els pares volen fer un regal als seus fills, el millor que poden fer és ensenyar-los a estimar els reptes, analitzar els errors, gaudir de l’esforç, buscar noves estratègies i seguir aprenent. D’aquesta manera, els fills no seran esclaus de les lloances». c
Principi bíblic: «Una persona és posada a prova per les lloances que rep» (Proverbis 27:21).