Biblická kniha číslo 25 — Plač Jeremiáša
Biblická kniha číslo 25 — Plač Jeremiáša
Pisateľ: Jeremiáš
Miesto písania: blízko Jeruzalema
Písanie dokončené: 607 pred n. l.
1. Prečo je názov knihy Plač Jeremiáša výstižný?
TÁTO kniha inšpirovaných Písiem má určite výstižný názov. Je to plač vyjadrujúci hlboký žiaľ nad nešťastnou udalosťou v dejinách Božieho vyvoleného ľudu, nad zničením Jeruzalema babylonským kráľom Nabuchodonozorom v roku 607 pred n. l. V hebrejčine je táto kniha nazvaná svojím prvým slovom Echa!, ktoré znamená „ako!“ Prekladatelia gréckej Septuaginty nazvali knihu Threnoi, čo znamená „žalospevy; plač“. Babylonský Talmud používa výraz Qinot, s významom „žalospevy; elégie“. Po latinsky píšúci Hieronym ich nazval Lamentationes.
2. Medzi čo bol Plač zaradený, a ako bol umiestnený v Biblii?
2 V slovenských prekladoch Biblie je Plač Jeremiáša umiestnený za Jeremiášom, ale v hebrejskom kánone je zvyčajne zaradený v Hagiografoch alebo Spisoch, spolu s knihami Šalamúnova pieseň, Rút, Kazateľ a Ester. Je to malá skupina spoločne známa ako päť Megillotov (zvitkov). V niektorých novodobých hebrejských Bibliách je Plač medzi Rút alebo Ester a Kazateľom, ale v starovekých odpisoch vraj nasledoval za Jeremiášom, tak ako v našej dnešnej Biblii.
3, 4. Čo svedčí o tom, že pisateľom bol Jeremiáš?
3 Kniha nemenuje pisateľa. Avšak je málo pochybností o tom, že ním je Jeremiáš. V gréckej Septuaginte má kniha tento predhovor: „A stalo sa, keď Izrael bol zajatý a Jeruzalem spustošený, že Jeremiáš si plačúc sadol a nariekal týmto plačom nad Jeruzalemom a povedal.“ Hieronym považoval tieto slová za nepravé a vypustil ich zo svojho prekladu. Avšak Plač je pripisovaný Jeremiášovi prijatou židovskou tradíciou a potvrdzuje to okrem iných aj sýrsky preklad, latinská Vulgáta, Jonathanov Targum a babylonský Talmud.
4 Niektorí kritici sa pokúšali dokázať, že Jeremiáš Plač nenapísal. Avšak A Commentary on the Holy Bible (Komentár k Svätej biblii) uvádza ako dôkaz, že Jeremiáš napísal túto knihu, „živé vykresľovanie Jeruzalema v kapitolách 2 a 4, ktoré sú zrejme opisom očitého svedka; rovnako tak veľmi súcitnú náladu a prorockého ducha všetkých básní, a tiež aj ich sloh, frazeológiu a myšlienky, čo všetko je také príznačné pre Jeremiáša“. * V Plači a v Jeremiášovi je veľa zhodných výrazov. Uveďme napríklad opis krajného žiaľu: ‚z očí tečú vody (slzy)‘ (Plač 1:16; 2:11; 3:48, 49; Jer. 9:1; 13:17; 14:17); alebo prejavy znechutenia nad prorokmi a kňazmi pre ich skazenosť. (Plač 2:14; 4:13, 14; Jer. 2:34; 5:30, 31; 14:13, 14) Jeremiáš 8:18–22 a 14:17, 18 navyše ukazuje, že prorok bol schopný písať trúchlivým štýlom Plaču.
5. Akou úvahou dospejeme k času napísania?
5 Všeobecne panuje názor, že kniha bola napísaná čoskoro po páde Jeruzalema v roku 607 pred n. l. Hrôzu obľahnutia a spálenia mesta mal Jeremiáš ešte v čerstvej pamäti, a jeho mučivá úzkosť na čitateľa priam dýcha. Jeden komentátor poznamenáva, že ani jediný odtieň zármutku nie je na žiadnom mieste úplne vykreslený, ale každý sa v niekoľkých básňach znova a znova vracia. Potom hovorí: „Tento nepokoj mysle... je jedným z najsilnejších dôkazov, že kniha je blízka udalostiam a citovým pohnútkam, ktoré chce tlmočiť.“ *
6. Čo je zaujímavé na slohu a stavbe Plaču Jeremiáša?
6 Stavba Plaču Jeremiáša je pre bádateľa Biblie veľmi zaujímavá. Má päť kapitol alebo skôr päť lyrických básní. Prvé štyri sú akrostické — každý verš začína postupne jedným z 22 písmen hebrejskej abecedy. Avšak tretia kapitola má 66 veršov, takže tri za sebou idúce verše začínajú vždy tým istým písmenom, kým sa prejde k ďalšiemu písmenu. Piata báseň nie je akrostická, hoci aj ona má 22 veršov.
7. Aký zármutok vyjadruje Jeremiáš, avšak aká nádej ostáva?
7 Plač vyjadruje nesmierny zármutok nad obľahnutím, dobytím a zničením Jeruzalema Nabuchodonozorom a pre svoju živosť a pátos nie je
v literatúre prekonaný. Pisateľ vyjadruje hlboký žiaľ nad spustošením, nešťastím a zmätkom, ktoré vidí. Hlad, meč a iné hrôzy priniesli mestu strašné utrpenie, a to všetko ako priamy trest od Boha pre hriechy ľudu, prorokov a kňazov. Zostáva však nádej a viera v Jehovu, a k nemu smerujú aj modlitby o obnovu.OBSAH PLAČU JEREMIÁŠA
8. Aké pustošenie opisuje prvá báseň, avšak ako sa vyjadruje zosobnený Jeruzalem?
8 „Ako si sadlo osamelo to mesto, ktoré oplývalo ľuďmi!“ Tak začína svoj plač prvá báseň. Sionská dcéra bola kňažnou, ale milenci ju opustili a jej ľud odišiel do vyhnanstva. Jej brány sú spustošené. Jehova ju potrestal pre množstvo priestupkov. Stratila svoju nádheru. Jej protivníci sa smiali, keď padla. Odišla zvláštnym spôsobom a nemá utešiteľa a jej ostatný ľud hladuje. Ona (zosobnený Jeruzalem) sa pýta: „Jestvuje nejaká bolesť ako moja bolesť?“ Vystiera ruky a hovorí: „Jehova je spravodlivý, veď som sa vzbúrila proti jeho ústam.“ (1:1, 12, 18) Vyzýva Jehovu, aby priviedol nešťastie na jej jasajúceho nepriateľa, ako priviedol na ňu.
9. a) Od koho prišlo nešťastie na Jeruzalem? b) Ako hovorí Jeremiáš o opovrhnutí, ktoré sa kopí na Jeruzalem, a o strašných podmienkach v meste?
9 „Ako len zahaľuje Jehova v svojom hneve mrakom dcéru Siona!“ (2:1) Druhá báseň ukazuje, že je to sám Jehova, kto zvrhol na zem krásu Izraela. Spôsobil, že sa na sviatok a sabat zabudlo, a odvrhol svoj oltár a svätyňu. Na Jeruzalem je žalostný pohľad: „Moje oči dospeli ku koncu v čistých slzách. Moje črevá kvasia. Moja pečeň je vyliata na samu zem pre rozvrat dcéry môjho ľudu.“ (2:11) K čomu má prirovnať jeruzalemskú dcéru? Ako má utešiť sionskú dcéru? Jej vlastní proroci sa ukázali ako bezvýznamní a neuspokojiví. Teraz sa jej okoloidúci s opovrhnutím smejú: „Toto je to mesto, o ktorom hovorievali: ‚Je dokonalosťou krásy, jasotom pre celú zem‘?“ (2:15) Jej nepriatelia otvorili ústa, hvízdli si a zaškrípali zubami a povedali: ‚To je deň, v ktorý sme dúfali, že ju pohltíme.‘ Jej deti omdlievajú od hladu, a ženy jedia svojich vlastných potomkov. Ulice sú vystlané mŕtvolami. „V deň Jehovovho hnevu nebolo nikoho, kto by unikol alebo prežil.“ — 2:16, 22.
10. O ktorých Božích vlastnostiach sa pisateľ zmieňuje ako o základe nádeje?
10 Tretia báseň, ktorá má 66 veršov, zdôrazňuje nádej Siona v Božie milosrdenstvo. Prorok ukazuje mnohými metaforami, že je to Jehova, kto privodil zajatie a spustošenie. V tejto ťažkej situácii žiada pisateľ Boha, aby si spomenul na jeho trápenie, a vyjadruje vieru v Jehovovu milujúcu láskavosť a milosrdenstvo. Tri po sebe idúce verše začínajú „Dobrý“ alebo „Je dobré“ a ukazujú, že je vhodné čakať na záchranu od Jehovu. (3:25–27) Jehova spôsobil zármutok, ale rovnako preukáže milosrdenstvo. No teraz Jehova neodpustil, hoci sa priznali k vzbure; postavil prekážku modlitbám svojho ľudu a urobil z nich „iba odpad a smeti“. (3:45) Prorok so slzami horkosti pripomína, že ho nepriatelia lovili ako vtáka. Avšak Jehova sa k nemu v jame priblížil a povedal: „Neboj sa.“ Vyzýva Jehovu, aby odpovedal na pohanu nepriateľa: „Budeš ich prenasledovať v hneve a vyhladíš ich spod Jehovových nebies.“ — 3:57, 66.
11. Akými spôsobmi vylial Jehova svoj planúci hnev na Sion a prečo?
11 „Ako len matnie lesknúce sa zlato, to dobré zlato!“ (4:1) Štvrtá báseň smúti nad zájdenou slávou Jehovovho chrámu, ktorého kamene sa sypú po uliciach. Drahocenní synovia Siona majú teraz malú cenu, ako hlinené džbány. Niet vody ani chleba, a tí, čo boli vychovávaní v prepychu, „museli objať hromady popola“. (4:5) Trest je dokonca väčší ako trest za hriech Sodomy. Nazareji, kedysi ‚čistejší ako sneh a belší ako mlieko‘, stali sa ‚tmavšími ako čerň‘ a všetci sú zoschnutí. (4:7, 8) Bolo lepšie byť zabitý mečom ako zomrieť hladom v dobe, keď ženy varili svoje deti! Jehova vylial svoj planúci hnev. Stalo sa niečo neuveriteľné — protivník vošiel do brán Jeruzalema! A prečo? „Pre hriechy jeho prorokov, previnenia jeho kňazov“, ktorí vylievali spravodlivú krv. (4:13) Jehovova tvár k nim nie je obrátená. Avšak previnenie sionskej dcéry dospelo k svojmu koncu a ona už znovu nebude odvedená do vyhnanstva. Teraz je na tebe rad, edomská dcéra, aby si pila Jehovov horký kalich!
12. Aká pokorná žiadosť je predložená v piatej básni?
12 Piata báseň začína žiadosťou k Jehovovi, aby sa rozpamätal na svoj osirotený ľud. Obyvatelia Jeruzalema sú vykreslení akoby hovorili. Boli to ich predkovia, ktorí hrešili, a ich previnenie teraz musí ľud niesť. Nad nimi panujú iba sluhovia a sú mučení kŕčmi od hladu. Prestal jasot ich srdca a ich tanec sa zmenil na smútok. Ich srdce ochorelo. Pokorne uznávajú Jehovu: „Ty, ó, Jehova, ty budeš sedieť na neurčitý čas. Tvoj trón je z pokolenia na pokolenie.“ Volajú: „Priveď nás späť, ó, Jehova, k sebe, a my pohotovo prídeme späť. Prines nám nové dni ako v dávnej minulosti. Ty si nás však určite zavrhol. Veľmi si sa na nás rozhorčil.“ — 5:19–22.
PREČO JE UŽITOČNÁ
13. Akú dôveru vyjadruje Plač Jeremiáša, avšak prečo je dôležitý aj tým, že poukazuje na Božiu prísnosť?
13 Kniha Plač Jeremiáša vyjadruje Jeremiášovu úplnú dôveru v Boha. V hlbinách žiaľu a zdrvujúcej porážky, absolútnej beznádeje na útechu z ľudského zdroja, sa prorok teší na záchranu z ruky veľkého Boha vesmíru, Jehovu. Plač Jeremiáša by mal inšpirovať všetkých pravých ctiteľov k poslušnosti a rýdzosti. Zároveň poskytuje hrozivú výstrahu tým, ktorí neberú do úvahy najsvätejšie meno a to, čo zastupuje. Dejiny neuvádzajú prípad, že by sa nad nejakým rozvráteným mestom nariekalo takými precítenými a dojímavými slovami. Kniha je istotne užitočná v tom, ako opisuje Božiu prísnosť voči tým, čo sú stále spurní, tvrdošijní a nekajúcni.
14. Ktoré božské výstrahy a proroctvá sa majú podľa Plaču splniť a ako kniha nadväzuje na iné inšpirované spisy?
14 Kniha Plač Jeremiáša je tiež užitočná, lebo poukazuje na splnenie mnohých božských výstrah a proroctiev. (Plač 1:2 — Jer. 30:14; Plač 2:15 — Jer. 18:16; Plač 2:17 — 3. Mojž. 26:17; Plač 2:20 — 5. Mojž. 28:53) Môžeme si tiež všimnúť, ako Plač podáva živé svedectvo o splnení 5. Mojžišovej 28:63–65. Okrem toho kniha obsahuje rad odkazov na iné časti Svätých písiem. (Plač 2:15 — Žalm 48:2; Plač 3:24 — Žalm 119:57) Daniel 9:5–14 potvrdzuje Plač 1:5 a 3:42, a tak dokazuje, že nešťastie prišlo pre priestupky ľudu.
15. Na aké „nové dni“ Plač Jeremiáša poukazuje?
15 Skutočne srdcervúca je tragická situácia Jeruzalema! Avšak uprostred toho všetkého vyjadruje Plač Jeremiáša dôveru, že Jehova prejaví milujúcu láskavosť a milosrdenstvo, a že sa rozpamätá na Sion a privedie ho späť. (Plač 3:31, 32; 4:22) Vyjadruje nádej na „nové dni“, ktoré budú ako v dávnej minulosti, keď v Jeruzaleme vládli králi Dávid a Šalamún. Stále platí Jehovova zmluva s Dávidom o večnom kráľovstve! „Jeho prejavy milosrdenstva istotne nedospejú ku koncu. Sú nové každého rána.“ A budú tu stále pre tých, ktorí milujú Jehovu, až kým každý žijúci tvor bude s vďačnosťou prevolávať pod jeho spravodlivým kráľovským panstvom: „Jehova je môj podiel.“ — 5:21; 3:22–24.
[Poznámky pod čiarou]
^ 4. ods. 1952, redigoval J. R. Dummelow, strana 483.
^ 5. ods. Studies in the Book of Lamentations, 1954, Norman K. Gottwald, strana 31.
[Otázky]