Як сім’я може долати труднощі хронічної хвороби
Як сім’я може долати труднощі хронічної хвороби
ДОЛАТИ труднощі означає успішно справлятися з ними. У випадку хронічного захворювання це значить, що людина, справляючись з цими труднощами, не втрачає рівноваги та душевного миру. А оскільки хронічна хвороба — це турбота цілої сім’ї, то, щоб успішно давати собі раду, потрібна сердечна й віддана підтримка з боку кожного члена. Розгляньмо, як сім’я може долати труднощі, викликані хронічним захворюванням.
Цінність знання
Часто від недуги неможливо вилікуватися, але коли відомо, як долати проблеми й незручності, спричинені нею, це може допомогти уникнути сильного психічного та емоційного тиску. Цю думку підтверджує стародавня приповість: «Чоловік знання зростає в силі» (Приповістей 24:5, Дерк.). Як же сім’ї набути такого знання?
Перш за все слід знайти доброго лікаря, який був би охочий виділити час, щоб усе старанно пояснити хворому та його рідним. «Найліпший лікар,— зазначається в книжці «Дитина з особливими потребами»,— це той лікар, який дбає про цілу сім’ю і водночас чудово знає свою справу».
Наступний крок — ставте лікарю конкретні запитання. Робіть це доти, доки не зрозумієте ситуації якнайліпше. Однак пам’ятайте: коли розмовляєте з лікарем, дуже легко розхвилюватися й забути, що хотіли спитати. Тому не полінуйтесь заздалегідь написати собі запитання на аркуші паперу. Зокрема вас може цікавити, як розвиватиметься хвороба та якими будуть наслідки
певного методу лікування, а також що робити далі. (Дивіться інформацію в рамці «Запитання, які сім’я може поставити лікарю»).Особливо важливо розповісти докладно про ситуацію братам і сестрам хронічно хворої дитини. «Поясніть їм із самого початку, що відбувається,— радить одна мати.— Вони можуть почуватися всіма покинутими, якщо не розуміють, у чому справа».
Деякі сім’ї також знайшли корисну інформацію в місцевій бібліотеці, у книжковому магазині чи на Інтернеті. Дуже часто там можна відшукати детальні відомості про конкретну хворобу.
Намагайтесь далі тішитися життям
Члени сім’ї, звичайно, старатимуться, щоб хворий і далі міг, наскільки це можливо, насолоджуватися життям. Візьмімо, наприклад, Ніла де Тоі, згаданого в першій статті. Його, безперечно, все ще засмучує руйнівний вплив хвороби. Але щомісяця він проводить коло 70 годин у праці, яка йому найбільше подобається,— він розмовляє з мешканцями своєї околиці про біблійну надію. «Коли я виголошую в зборі біблійні промови,— каже Ніл,— це теж дає мені внутрішнє задоволення».
Щоб життя приносило радість, потрібно виявляти любов до інших та отримувати її, займатися чимось приємним і зміцнювати свою надію. Хворі все ще хочуть радіти життю, наскільки їм дозволяє хвороба та режим лікування. Батько, сім’я якого понад 25 років боролася з хронічною хворобою, говорить: «Нам подобається проводити час на свіжому повітрі, але через обмеження сина не можемо багато ходити пішки. Тому ми відвідуємо ті місця просто неба, де від людини не вимагається великих фізичних зусиль».
Хворі дійсно і далі можуть у певній мірі втішатися життям. Залежно від хвороби, багато з них все ще в стані милуватися чудовими краєвидами та насолоджуватися приємними звуками. Чим більше вони відчуватимуть, що не втратили контролю над своїм життям, тим більша ймовірність, що вони в міру сил втішатимуться ним.
Як справлятися з важкими почуттями
Щоб успішно долати проблеми, спричинені хворобою, важливо навчитися контролювати негативні почуття. Одне з Приповістей 14:29, Дерк.). Чому розумно так чинити? Згідно з одним довідником, гнів «може роз’їдати вас із середини й зробити озлобленим або довести до того, що ви скажете щось неприємне, а пізніше шкодуватимете про це». Навіть один вибух гніву може призвести до таких проблем, через які доведеться довго залагоджувати стосунки.
них — це гнів. Біблія визнає, що людина деколи має вагому причину сердитися. Але вона також заохочує нас бути ‘повільними до гніву’ (У Біблії радиться: «Сонце нехай не заходить у вашому гніві» (Ефесян 4:26). Нам, безперечно, не під силу затримати захід сонця. Але ми можемо щось зробити, аби швидко вгамувати свій гнів і не завдавати більше шкоди ані собі, ані іншим. А коли людина заспокоїться, то набагато ліпше вирішить справу.
Безумовно, ваша сім’я, як і будь-яка інша, матиме свої радощі та прикрощі. Багато людей каже, що їм легше справлятися з труднощами, коли можуть поділитися своїми переживаннями з рідними або з якоюсь іншою співчутливою людиною. Власне так було в Кетлін. Спочатку вона доглядала свою матір, хвору на рак, а згодом чоловіка, який страждав від хронічної депресії і потім від хвороби Альцгаймера. Кетлін розповідає: «Розмови з чуйними друзями стали для мене справжнім джерелом утіхи та підбадьорення». Розмарі, яка два роки піклувалася хворою матір’ю, також говорить: «Спілкування зі щирою подругою допомагало мені не впасти у відчай».
Але не дивуйтесь, коли під час розмови не зможете стримати сліз. «Сльози знімають напругу, послаблюють біль і допомагають побороти смуток»,— зазначається у книжці «Дитина з особливими потребами» *.
Підтримуйте позитивний склад думок
«Бажання жити підтримує людину в час хвороби»,— написав мудрий цар Соломон (Приповістей 18:14, Сучасний англійський переклад). Дослідники кажуть, що часто на результат лікування впливає те, як до нього ставляться хворі — позитивно чи негативно. Але як сім’я, член якої дуже довго хворіє, може підтримувати позитивний склад розуму?
Сім’я успішніше долає труднощі, коли, не ігноруючи хвороби, зосереджується на тому, що їй під силу зробити. «Через проблеми можна стати дуже негативним,— визнає один батько.— Проте людина
повинна зрозуміти, що в неї залишилось ще стільки всього доброго. Вона все ще живе. Все ще має сім’ю та друзів».Хоча хронічною хворобою не слід легковажити, добре почуття гумору допомагає уникати песимізму. Це видно на прикладі сім’ї де Тоі, в якій часто чути сміх. Колет, молодша сестра Ніла де Тоі, розповідає: «Оскільки ми навчилися справлятися з деякими ситуаціями, то можемо сміятися з того, що інших швидше б засмутило. Але сміх справді допомагає нам зняти напругу». Біблія запевняє нас: «Серце радісне добре лікує» (Приповістей 17:22).
Величезне значення духовних цінностей
Правдивим християнам задля їхнього духовного благополуччя потрібно ‘виявляти Богові свої бажання молитвою й проханням з подякою’. І тоді, як обіцяє Біблія, «мир Божий, що вищий від усякого уявлення, берегтиме серця й думки ваші» (Филип’ян 4:6; 4:7, Хом.). Одна мати, яка майже 30 років піклувалася двома хронічно хворими дітьми, сказала: «Ми переконалися, що Єгова справді допомагає людині долати труднощі. Він дійсно може підтримати її».
Багатьох також підкріплює біблійна обітниця, згідно з якою в раю на землі не буде більше болю та страждань (Об’явлення 21:3, 4). «Через хронічні хвороби в нашій сім’ї,— говорить Брам,— Божа обітниця, що «буде скакати кривий, немов олень, і буде співати безмовний язик», має для нас особливе значення». Сім’я де Тоі, подібно до дуже багатьох інших, з нетерпінням чекає часу, коли в Раю вже «не скаже мешканець «Я хворий!» (Ісаї 33:24; 35:6).
Тож не втрачайте мужності. Навіть біль та страждання, які так пригнічують людство, свідчать про те, що незабаром настане ліпше життя (Луки 21:7, 10, 11). Проте вже сьогодні доглядачі та хворі можуть засвідчити, що Єгова дійсно «Отець милосердя й Бог потіхи всілякої, що в усякій скорботі Він нас потішає» (2 Коринтян 1:3, 4).
[Примітка]
^ абз. 17 Більше інформації про те, як справлятися з впливом хвороби на емоційний стан людини, подано в серії статей «Догляд за хворими. Як справлятися з труднощами» у «Пробудись!» за 8 лютого 1997 року, сторінки 3—13.
[Рамка/Ілюстрація на сторінці 8]
Запитання, які сім’я може поставити лікарю
• Як розвиватиметься хвороба і яким буде наслідок?
• Які будуть симптоми та як їх контролювати?
• Які існують альтернативні методи лікування?
• Які побічні дії, недоліки та переваги різних методів лікування?
• Що можна зробити, аби поліпшити стан хворого, і чого слід уникати?
[Рамка/Ілюстрація на сторінці 11]
Як ви можете допомогти
Дехто, не знаючи, що сказати або як поводитися, неохоче відвідує хворих або пропонує свою допомогу. Інші, навпаки, бувають надто самовпевнені й нав’язують свою допомогу, створюючи для сім’ї додаткові труднощі. Як же можна надавати підтримку й одночасно не втручатися занадто в особисте життя родини, де є хронічно хворий?
Слухайте зі співчуттям. В Якова 1:19 радиться бути ‘швидкими послухати’. Виявляйте турботу, уважно слухаючи й даючи членам сім’ї можливість вилити наболіле, якщо вони хочуть говорити. Їм буде легше зробити це, коли відчуватимуть, що ви справді «співчутливі» (1 Петра 3:8, Дерк.). Але не забувайте, що різні люди або сім’ї по-різному реагують на хронічні хвороби. Тому, «якщо не знаєте всього про захворювання або про ситуацію в родині, не давайте жодних порад», каже Кетлін, яка доглядала за своєю матір’ю, а пізніше за чоловіком, хворим на хронічну недугу (Приповістей 10:19). І пам’ятайте, навіть коли вам відомо щось про це захворювання, хворий і його сім’я можуть вирішити не скористатися з ваших порад.
Пропонуйте практичну допомогу. Намагайтесь не втручатися в особисті справи сім’ї, але в той же час приходьте на допомогу, коли виникає потреба (1 Коринтян 10:24). Брам, слова якого цитувалися у цій серії статей, каже: «Наші християнські друзі неймовірно багато допомагали нам. Наприклад, коли Мішел була в критичному стані й ми весь час перебували в лікарні, щоночі разом з нами сиділи четверо — шестеро наших друзів. Кожного разу, коли ми потребували допомоги, то відразу отримували її». Енн, дружина Брама, додає: «Зима того року була дуже люта, а нам щодня протягом двох тижнів приносили різні супи. Нам додавали сил не тільки гарячі супи, але й сердечна любов».
Моліться з ними. Деколи для сім’ї майже нічого не можна зробити. Однак хворого та його рідних можна підкріпити, поділившись підбадьорливою думкою з Біблії або помолившись з ними (Якова 5:16). «Ніколи не слід недооцінювати сили молитви з хронічно хворим та його сім’єю, а також молитов за них»,— каже 18-річний Ніколас, мати якого страждає від хронічної депресії.
Належна підтримка дійсно дуже допоможе сім’ям зносити труднощі, пов’язані з хронічною хворобою. У Біблії про це говориться так: «Друг любить протягом усього часу; він братом буде, коли спаде нещастя» (Приповістей 17:17, Хом.).
[Рамка/Ілюстрація на сторінці 12]
Коли хвороба смертельна
Деякі сім’ї не хочуть говорити про неминучу смерть невиліковно хворої дорогої людини. Але в книжці «Догляд: як справлятися з труднощами» (англ.) говориться: «Коли ви хоча б приблизно знаєте, чого сподіватися й що слід робити, це може зменшити паніку». Нижче подано кілька порад, які сім’я, що доглядає смертельно хворого, могла б розглянути, хоча окремі пункти відрізняються, залежно від місцевих законів та звичаїв.
Завчасно
1. Запитайте лікаря, чого очікувати в останні дні та години й що слід зробити, коли смерть наступить уночі.
2. Складіть список тих, кого потрібно повідомити про смерть.
3. Розгляньте можливості поховання:
• Чого хоче хворий?
• Погребання чи кремації? Порівняйте кошти й види послуг, які надають різні похоронні бюро.
• Коли проводитиметься похорон? Виділіть достатньо часу, щоб усі бажаючі встигли приїхати.
• Хто проводитиме похорон?
• Де він відбудеться?
4. Навіть коли хворий перебуває під впливом болезаспокійливих засобів, він все ще може усвідомлювати, що відбувається навколо, і чути розмови. Тому будьте уважні, щоб коло нього не говорити зайвого. Візьміть його за руку й скажіть щось заспокійливе.
Коли наступає смерть
Ось що можуть зробити інші, щоб допомогти сім’ї:
1. Дозвольте, щоб сім’я провела достатньо часу на самоті з померлим і змогла змиритися з його смертю.
2. Помоліться з сім’єю.
3. Коли члени сім’ї трохи заспокояться, то, можливо, захочуть скористати з вашої допомоги, щоб сповістити:
• лікаря, аби засвідчити смерть і отримати відповідний документ.
• похоронне бюро, морг або крематорій, щоб подбали про тіло.
• родичів та друзів. (Можна тактовно сказати щось таке: «Дзвоню до вас у зв’язку з [ім’я хворого]. На жаль, маю погану звістку. Ви знаєте, що він довгий час боровся з [хвороба], і тепер помер [коли й де].
• за бажанням, редакцію газети, щоб помістити некролог.
4. Можливо, сім’я захоче, щоб хтось поїхав з ними й допоміг зробити останні розпорядження щодо похорону.
[Ілюстрація на сторінці 9]
Члени сім’ї повинні робити все можливе, щоб і далі втішатися життям.
[Ілюстрація на сторінці 10]
Молитва з сім’єю допоможе їй справлятися з труднощами.